ЗДРАВЕЙ, АНН (Преди "Зелените покриви")
Бягай през полята! Пръскай сълзи във вятъра!
Подгони с поглед водоцветната птичка към небето!
Попаднеш ли в студения дъжд, спомни си...
...за слънчицето, скрито в пазвата ти!
Затова, не се тревожи! Всички са такива.
У всеки се крие семето на светлината.
Някой ден ти също ще потърсиш щастието.
Тъгата се ражда, за да опознаеш радостта.
Очаква те искряща утрин!
Мразовит вятър и рози
Изминаха няколко седмици от раждането на Ной.
Дойде сезонът на ледения вятър.
Добро утро, Кейти Морис!
Как е твоето бебе?
Моят Ной е много щастлив.
Първото мило бебче, което виждам.
А, да!
Името "Кейти Морис" е на една приятелка на Елиза.
Елиза е казвала всичко на Кейти.
Затова и аз ще казвам всичко на теб.
Днес ще ходя в града с леля.
Лельо, тук ли си? Аз съм.
Изглежда я няма.
Ама че бъркотия.
Иначе, ако от мен падне дори косъм...
...ще ми крещи като вързан за врата гарван.
Значи съм вързан за врата гарван, така ли?
Как е кръстът ти?
Дойдохме да те видим, защото се тревожихме.
Единственото, което ви тревожи, е какво наследство ще ви оставя.
Стига си се цупила и приеми помощта ни!
Не ми трябва помощ за такъв дребен проблем.
Лельо...
Добре ли сте?
И туй то.
Не ще никаква помощ от нас.
Затова търсим друг, който да й помага.
Заплатата ще си я бива.
Никой няма да иска да работи за Минтон.
Тя е скръндза и злобарка. Най-мразеният човек в града.
Ами...
Аз искам да й помагам.
Малко дете като теб не може да се справи.
Много съм работна.
Мога да чистя и пера.
Пък и искам да благодаря на г-жа Минтон.
Тя ми подари котето Локинвар.
Е, може да плащаме съобразно свършената работа.
Да плащате? Наистина ли?
Добър ден, г-жо Минтон!
Добър ден! Аз съм Анн Шърли.
Дойдох да помагам.
С "е" след "Анн".
Прави се на глуха.
Недей!
Лельо, тревога!
Ей!
Изглежда същото както когато леля Джоана се разболя.
Почакайте, ей сега ще разтребя.
Ей, недей така!
Ама че...
Какви красиви чинии!
Чиниите вкъщи нямат никакви картинки.
Не съм виждала чинии с толкова красиви рози на тях.
Да ядеш от такива чинии е...
Какво правиш...
...в тази къща?
Боли!
Бабо! Ти беше приятелката на Минтон, нали?
Как се срещаме и тук!
Какво говориш?
Тя е г-жа Минтон.
Помниш ли ме?
Срещнахме се там, където цъфтят черешите.
Искам да знам защо си дошла в тази къща.
Дойдох да работя за г-жа Минтон...
...защото никой друг не иска.
Казват, че е стипца, злобарка и всички я мразят.
Затова никой не ще да работи тук.
Ами, аз... ще дойда по-късно.
Извинете!
Обаче, аз не мисля че г-жа Минтон е каквато казват.
Така де! Виж тези рози!
Как може човек с такива романтични чинии...
...да бъде скръндзлив и злобен?
И лилиите са хубави, обаче розите са...
Бабо, ти какво правиш в къщата на Минтон?
Сетих се! Вие двете живеете заедно, нали?
Аз си почивах, защото не ми е добре.
Бабо, от какво си болна?
Искаш ли да ти разтрия гърба?
Много ме бива.
Когато леля Джоана беше бременна...
...често го правех за нея.
Бабо, нима и ти чакаш бебе?
Боли ме главата само като те слушам.
Не ми трябват празните ти приказки.
Хайде, отивай си!
Извинявай, че говоря толкова!
Всички постоянно ми казват да млъкна поне за малко.
Обаче, не го правя нарочно.
Просто казвам каквото ми е в главата, без да се усетя.
Не ми трябват други хора в къщата.
Не съм толкова зле, че да ми помага малко дете.
Като си тръгваш, гледай да затвориш добре вратата.
Да си ходя, ама...
Обещах на леля Джоана.
Бабо!
Ей, бабо!
Бабо, будна си! Точно навреме.
Тръгвам си и дойдох да си вземем "довиждане".
Ти си виновна, че се събудих.
Моля те, бабо. Нека дойда утре!
Тази къща много ми харесва.
Чиниите и завесите са много хубави.
Твоето лице също.
Моето лице?
Мисля, че си много искрена.
Постоянно гледам какво правят възрастните.
Смеят се, когато са нещастни.
Говорят неща, които не са верни.
И правят други неразбираеми неща.
Обаче, ти не си такава.
Ти не говориш лъжи.
Искам да стана като теб, ама...
Е, утре пак ще дойда.
Почакай!
Предай на г-жа Минтон, че благодаря за котето.
Почакай... Анн Шърли.
Наистина е доста прилежна за дете.
Анн Шърли!
Да!
Анн Шърли!
Да!
Като остарявам, ставам все по-рано.
Ще ми се сутринта да не идва.
Твоето име ще е Елиза Морис.
Близначката на Кейти Морис.
Бабо, добро утро!
Извинявай, че влязох, без да питам!
Но не исках да те събуждам.
С кого говореше?
С приятелка!
Приятелка?
Тя живее в стъклото.
В шкафа вкъщи живее Кейти Морис.
Никой от Томасови не ще да ме слуша.
Затова разказвам всичко от деня на Кейти.
Искаш ли да опиташ?
Когато няма с кого да говориш...
...ще ти донесе облекчение.
Ама че глупости! Дръпни се!
Ще закусвам.
Как да закусвам, като ме гледаш така?
Още не си закусвала, нали?
Ами, сутрин съм много заета.
Трябва да дам мляко на Ной, да нахраня Хари...
...и да почистя бъркотиите на Едуард и Хорас.
Затова хапвам съвсем малко.
Какво има? Яж!
Няма нужда. Храната си е твоя.
Не е нужно да скромничиш.
Колкото и да съм гладна...
...не бих взела храната на стара жена.
Ти не я взимаш. Аз ти я давам.
"Не" значи "не"!
Няма да ям.
Крайни мерки се взимат само в краен случай.
Ама че си инат!
Ти също, бабо!
Защо настояваш, след като отказах?
Уфф!
Да се разберем така:
Ако се справиш с чистенето и прането тук...
... в замяна сутрин ще ти давам хлебче за закуска.
Значи ми разрешаваш да работя тук?
Отивам да донеса вода.
Обаче...
...забранявам ти да влизаш в стаята в дъното на 2-ри етаж.
Стаята в дъното на 2-ри етаж?
Обещай ми!
Въобще няма да влизам. Обещавам!
Не мога да повярвам, че срещнах по-голям инат от мен.
От този ден нататък...
...Анн ежедневно работеше в къщата на Минтон.
За човек като Минтон, живял сам повече от 30 години...
...Анн беше като свеж полъх в къщата.
Не може ли да ядеш, по-тихо?
Ама е толкова забавно.
За разлика от къщурка с 4 момченца...
...тук чистенето е много по-лесно.
Забранената стая.
Сигурно г-жа Минтон си почива там.
Изненадан съм, Бърт.
Работиш от месец, без да си пил и капка алкохол.
Но това, че Анн работи при Минтон, е още по-изненадващо.
Вече цяла седмица, разбрах.
Да.
Знаеш ли защо Минтон не пуска никой в къщата си?
Не.
Тя имаше дъщеря на име Роза.
Преди 30 години дъщеря й умря от грип.
Оттогава тя напълно се промени.
Как е?
По-добре ли ти е?
Дори по-добре, отколкото с безполезните лекари.
Анн, дръпни пердето!
Прекрасно! Обичам залеза.
Колкото и да съм тъжна...
...като го погледна в края на деня...
...се чувствам много щастлива.
Значи има неща, които тревожат дори теб?
И то много.
Лице, цялото в лунички.
Грозна, червена коса.
И ако не работя, леля Джоана ще ме прати в сиропиталище.
Понякога си мисля как нямам никакъв късмет...
...и не мога да си спра сълзите.
Обаче, когато видя залеза...
...забравям цялата тъга.
Струва ми се, че следващия ден ще донесе нещо прекрасно.
Какво прекрасно нещо би могло да се случи на мен?
Всеки нов ден ми носи нов горчив спомен.
Хайде, дръпни пердето и си тръгвай!
Трябва малко да си почина.
Защо ли е толкова тъжна?
Стаята на г-жа Минтон!
Ще се изцапа.
Какво да правя?
Хей, ела!
"Мамо, честит рожден ден!"
"Ще ми се да беше пролет, за да ти дам любимите ти рози."
"19-ти Октомври, Роза."
Какво правиш?
Нали обеща да не влизаш тук?
Затова не искам непознати в къщата.
Махай се!
Вече не мога да ходя в онази къща.
Бабата не иска никой да знае за момиченцето.
Обаче аз...
За Роза ли говориш?
Починала е преди 30 години.
Била е на твоята възраст.
След като изгубила единственото си дете...
...Минтон потънала в скръб.
Оттогава станала различна...
...и се затворила в къщата си.
И досега, тя всеки ден посещава гроба на дъщеря си.
Бабо, аз съм!
Глупачка съм...
Момичето няма да се върне.
Ще останеш самотна до смъртта си.
Анн!
Ей, Анн!
Анн!
Анн, какво търсиш?
Хорас, не исках да те моля за помощ, обаче...
...колкото и да търся, не мога да намеря.
Да търсим заедно!
Моля те!
Роза...
Мамо, честит рожден ден!
Ще ми се да беше пролет, за да ти дам...
...любимите ти рози.
Роза, като погледнех Анн...
...чувствах, че сякаш си се върнала.
Сякаш си спомних нещо отдавна забравено.
Въпреки това...
...й казах такива ужасни неща.
Най-мразеният човек в града.
Бабо...
Търсех ги много дълго време.
Това са...?
Рози.
Исках да ти подаря по-разцъфнали...
...обаче бяха увехнали.
Честит рожден ден!
Рожден ден?
Моят?
Забравила ли си?
Днес ти е рожденият ден.
Прочетох го в картичката на Роза.
Повече няма да го правя.
Анн!
Какво дете си...
Плачеш ли?
Че защо да плача?
Усмихвам се.
Беше толкова отдавна, че съм забравила как се прави.
Точно както ти каза.
Все нещо хубаво ще се случи.
Сняг!
Вали сняг, бабо!
Това беше първият сняг.
Зимата се спускаше над Болингброк.
Хайде на разходка! Изпъчи гърди и превали хълма!
Нека и енотите, и лосовете, всички да дойдат!
Препънах се на пътя и паднах сред глухарчета.
И там открих четирилистна детелина.
Иха, иха, иха-ха, ама че късмет!
Ох, бо-бо-бо-боли, боли! Как боли!
Иха, иха, иха-ха, до-до-добре съм си!
Нека идем още по-далеч!
И да запеем песничка!
Да! Парадът няма край.
Бърт работи усърдно, без да се оплаква или да пие.
Това са спокойни дни за Анн и Томасови.
Бърт бива поканен на танцова забава от стари приятели...
...което му напомня за прекрасната му младост.
Следва, "Здравей, Анн", осми епизод:
Далечна подготовка
До нови срещи!
Превод: Сайрон Кордин